Відмінний постріл, герцогине.
Ти молодець. Як було страшно.
- Як тобі, Фрідріх? - Дуже добре.
Спасибі. Коли близько, легко влучити.
Відмінний трофей.
Ви злякалися, пане посланцю?
Так.
Я ж обіцяв вам дичину - боявся не стримати слово.
Ось як? Спасибі, Марко.
За здобуток.
Температура не та, барон, але що поробиш.
Переживемо, Марко. Нехай тепле.
- Ні не тепле. Просто неохолоджене. - На сьогодні все?
Відмінний фінал, тепер пора в табір.
Побачите, там все готово, барон. Олена.
- Олено. - Іду.
Я ж просив: не спілкуйтеся зі слугами.
- Говори англійською. - Я знаю.
Ти зіпсуєш про себе враження.
Цей тост за чудову герцогиню, красуню,
і за її обранця, хто б він не був.
- Красиво сказано. - Дякую, барон, я знаю в цьому толк.
Що це там?
Шипучка, Марк.
Не по мені.
І не по мені.
Будь моя воля,
злизала б ЦЕ прямо з піску.
- Але я не ваша, містере Фултон. - Ні, мем.
Он він. Дивиться на нас.
Постарайтеся без шуму. Якщо це можливо.
Фрідріх. Дивись.
Стерв'ятники. койоти, зачули запах крові.
Вперед, Фрідріх.
Фрідріх, а ти що?
Я не за тим проїхав шість тисяч миль, мила Джулія.
- Ти відпустиш її одну? - Там небезпечно?
- Для койотів. Піт. - Так?
Приглянь за нею. Привези в табір.
Стріляйте.
- Стріляйте. - Патронів немає.
- Ви цілі? - Так.
це багата
жінка, Шалако.
Допоможіть йому.
Мені кінець.
- Ви одна? - Відокремилася.
Але не надовго.
Не можна тут однією. Занадто небезпечно.
Наш мисливець, містер Фултон, сказав, що індіанців тут немає.
- Фултон? Його кликати Фултон? - Так.
Все гірше, ніж я думав.
- Давайте назад. - А як же він?
Він мертвий.
Ви його поховайте?
Цей індіанець скоро повернеться з підмогою. Давайте.
Звідки Ви знаєте?
До села добрих сто миль. Він тут не один.
Навіщо ми їм? Ми просто полюємо.
І вони полюють.
- Він знав ваше ім'я. - Хто?
Містер Уельс.
Ось хто це був.
Ви герцогиня?
Я герцогиня. Ірина Алазар.
Я так і знав.
- Звідки? - Від армійських. Вони вас шукають.
- Чому? - Щоб виставити звідси. Ого.
- Що? - Тихо.
Не лякайтесь. Будьте герцогинею.
- Як це? - Без непритомності. Спокійно.
Кров волає про помсту.
Жінка помре. Шалако помре.
Вони напали першими, вбили провідника.
Ви вбили трьох апачів.
Могли чотирьох - одного відпустили.
Батько сказав: даремно витрачаєш слова.
Слухайте. Я прийшов один і з миром.
Люди жінки принесли рушниці.
Порушили договір. Тут наша земля.
Я прийшов один. Я не з армії.
Убийте мене, мисливців - і прийде армія.
Вони вб'ють ваших. І що тоді?
Батько сказав: що будеш робити?
Підніму мисливців до світанку.
- І відведу з резервації. Обіцяю. - Я теж.
Батько сказав: до світанку.
Батько твій мудрий.
Шалако.
Так спіткає тебе невдача.
Чедо, ми з тобою багато боролися.
Так, билися. Але обидва живі.
Мій дух буде жити вічно, якщо ти помреш від моєї руки.
- Мені пора. - Навколо все тихо?
Не знаю, мем. Сьогодні вам пощастило.
- Чудове вино, Марко. Вітаю. - Дякую, барон.
Як ваше вино, бос?
Чи не для того ми сюди забралися, щоб ось так сидіти і пити вино.
Ви не задоволені результатами, сер Чарльз?
НУ, Я ще
не бачив знаменитих винторогих баранів.
Адже вони тут є, Фултон?
- Ми їх вранці побачим- - Їдуть.
Шалако.
- Ірина. Ми не дочекалися ... - Фрідріх. Містер Уельс загинув.
Джулія, місіс Кларк, прошу, допоможіть.
Фултон.
Ти що, зовсім дурень? Навіщо привів їх сюди?
- Де Уельс, Шалако? - Мертвий, і вас жує загибель.
- Апачі? - Так, з Чедо.
Хто цей Чедо?
Фултон, знімайте табір.
Секунду. Фултон підпорядковується нам.
Вірніше, мені. Ми не представлені, сер.
Я Шалако Карлемем. Колишній солдат.
- Ви барон? - Фрідріх Карштадт. І мої супутники.
Нехай вони будуть готові через годину, барон.
Куди ми підемо?
За кордон резервації.
Якщо тут є індіанці, армія нас захистить.
- Ви не розумієте, містер. - Сенатор.
Сенатор Генрі Кларк.
Ви повинні знати про Договір. Військовим сюди не можна.
Як щодо мисливців?
Ви порушуєте договір.
Договір? З дикунами?
мені доводилося порушувати закони. Але не цей.
Військові зустрінуть вас на кордоні резервації
і проводять в обжиті краї.
Краще повечеряйте з нами, і ми придумаємо, як розібратися з апачами.
Марко.
Як герцогиня, місіс Кларк?
Як і належить, барон, коли вб'єш індіанця.
Своєю рукою.
Ти, правда, вбила дикуна, Ірина?
Як це було?
- Не так, як вбити лева. - Це ж індіанець.
Це людина.
- Умийся. - Вода охолола.
Як красиво. Такі були у моєї свекрухи.
Перед весіллям вона мені говорила:
"Коли одружитеся, ти їх отримаєш, серденько ".
Але потім у мене ніколи не вистачало духу запитати,
серйозно ВОНА ЦЕ говорила.
Можеш надіти.
Тобі все одно?
Звичайно - адже вони твої по праву.
Джулія. Мене мало не вбили.
Навіщо ти побігла? Треба було залишитися з Фрідріхом.
- Він так розсердився. - Це не важливо.
Це дуже важливо. Фрідріху важливі пристойності. І ти зобов'язана ...
Джулія, одна справа - сватати мене,
інше - змушувати насильно.
Ви хочете сказати, містер Карлем,
що після таких втрат ваші дикуни не відступлять?
Барон, апачі не відступають.
Вони народжуються воїнами.
У них немає підручників, але науку війни вони знають напам'ять.
А ви читали підручники?
Так. Ми всі в підстилки Апачі не гідні.
Ірина. Прекрасно виглядаєш. Неначе нічого не було.
- Фрідріх, ми скоро рушимо? - Не закінчивши вечерю?
Марко, подавайте закуски.
- Містер Карлем не пояснив? .. - Так, і дуже докладно,
а я йому пояснив, що ми під захистом зброї.
Справа не в цьому. Містер Карлем дав їм слово. І я теж.
Вибачте, герцогине. Я сміявся не над вами.
Треба ж, тримати слово, дане Апачі.
Зате містеру Карлему зовсім не смішно, Генрі.
Точно. Вам, дивлюся, начхати на нашого президента.
Думаю, Карлемем, можна обійтись без грубощів.
Зрозуміло. Я тут лише гість, містер Карлемем.
Може, варто вас послухатися? Проголосуємо. Сер Чарльз?
мені видається
немислимим перервати експедицію через якихось дикунів.
Як ми переконалися в Індії,
піддаватися тубільцям вкрай нерозумно.
Сенатор?
Я, звичайно, не солдат,
хоча непогано управляюся з гвинтівкою - можу захищатися.
Містер Фултон?
Я від індіанців не бігатиму.
Містер Карлемем?
Нога збита, полковник.
Треба б підлікувати.
Скільки тут чоловіків?
Так ... Баррі, Фултон, я,
Харкет, Марко, Анті, Джонсон.
Шістнадцять, плюс іноземці.
- Рухас? - Так, полковник.
Приведи сюди буйвола, пару биків. Води побільше.
Збери всю зброю, яка є. Неси сюди.
Я піду за підмогою.
: Рухас? Так ! Сер?
Скільки тут можна протриматися?
День, два. Може, три.
Вірно. Осідлай мені коня.
У вашому-то стані?
Так, ти маєш рацію. Гаразд, піду посплю.
- Але пам'ятай. Не більше двох годин. - Так, полковник.
- Коли їх чекати? - На світанку.
Містер Карлем, ви сердилися, що я побігла від містера Уельса?
Так. І не тільки на це.
Тепер мені доведеться через дві години скакати до кордону,
щоб переконати військових прийти вам на допомогу.
На це піде два-три дні.
При поверненні можу не застати вас в живих.
Потрібний хороший кінь. Візьміть мого.
- Вашого араба? - Так, ви його бачили.
Скажіть своїм друзям нагорі,
що якщо вони збираються тут оборонятися, треба підготуватися.
Барону адже жити не надоїло?
- Ви нас не недолюблюєте? - З вами одні клопоти.
Непотрібні, дурні клопоти.
Але ви ... ви вели себе як треба.
Раз ми друзі, може, мені поїхати з вами?
Не найгірший вибір.
- Але пані живуть за своїми правилами. - Якщо виживають.
Чули ви коли-небудь, панове,
про Ґаннібала, Хемліна зі штату Мен?
- Ні. - Генрі,
джентльменам немає діла до тутешньої політики.
Зрозуміло, всі забувають про політику,
коли доходить до дам, бренді І СИГАР
Так, так от, Ґаннібал Хемлін зі штату Мен.
Звичайно, з чого б вам про нього чути?
Він був віце-президентом під час війни.
У шістдесят четвертому його замінив Джонсон
а про нього ВИ знаєте.
Отже, в шестидесятому я вже був сенатором,
і ми з Елен тільки одружилися. Так ось, барон,
В ТОМУ РОЦІ мене
довго просили стати його правою рукою.
Вибачте.
Що тут відбувається? Де Ірина?
Ти не бачиш, що весь наш план руйнується.
- Хіба ні? - Що я повинна робити?
Знайди її. Як хочеш, поверни її до барона.
Ти все це придумала.
Твої слова: я організую поїздку, а ти - їх шлюб.
І що? Я привіз сюди барона через цього ідіота Кларка.
- Чарльз, тебе чують. - Не чують.
У нас навіть немає достатньо грошей, щоб повернутися в Англію.
А якщо повернемося - сядемо в боргову яму.
Ти сядеш, дорогий.
Ти моя дружина.
Хоча, бачу, обмовилася про цього
- ковбоя. - Не дурій.
Я не настільки дурний.
Але ти дивуєш мене, Джулія.
ТИ вперше тату так низько.
Всі ці роки ти помилявся, Чарльз. Я ніколи собі не відмовляла.
Вдар мене - і все пропало.
Краще я залишу тебе Апачам.
У них існує особливий підхід до жінок.
Я б послужив краще, ніж Ґаннібал Хемлін.
І тоді
в 65-му їм не довелося б шукати нового віце-президента.
Коли сталася трагедія.
Ось так то.
Втім,
мене і в шістдесятому не переобрали.
- Генрі, пора ... - Гаразд, люба,
ТИ ж знаєш, Я тебе не звинувачую.
Вибачте. Я піду спати.
Секундочку.
- Барон. Барон. Зупиніть їх. - Наказ полковника Карлема.
Полковника Карлема?
Карлем?
- Карлем. - Так '?
Ви розпоряджаєтесь в моєму таборі?
Ні, Фрідріх. Я попросила його допомогти.
Якщо завтра нападуть індіанці, ми повинні бути готові.
- Завтра ми полюємо на баранів. - Барон,
я вирішив, що ви вперті. Але ви гірше.
Ви справжній дурний сучий син.
Ще слово, і я вас уб'ю.
Раз ти хвилюєшся, дорога,
варто, мабуть, вжити заходів до захисту.
Набрати води в усі ємності.
Містер Фултон, організуйте патруль.
Хані, огляньте зброю і запас патронів.
Так, барон.
Я прошу вибачення за Карлема.
Ти заспокоїлася?
- Сердишся? - Ні. Я все розумію, Фрідріх.
Ти швидше помреш, ніж відступиш.
Вірно. І ти теж. Ми такі схожі.
Ірина, я думаю, нам треба одружитися.
- Зараз не час... - Так, не на часі.
Але це був би вдалий шлюб.
Вдалий? Так.
Але, ти любиш мене, Фрідріх?
Це так важливо, Ірино?
Зараз важливіше залишитися в живих.
Дорога, якби в нас були тільки ти і гвинтівки,
нам ніщо б не загрожувало.
На добраніч.
Ні.
- До зустрічі, містер Карлем. - Сподіваюся, барон.
чорт Гей, всі назовні, швидко.
Сховайтеся, мем.
Хані, зупиніть їх.
Цілитися треба, як в летячих качок.
- Допоможіть йому. - Так мем. Я пішов.
- Залишся тут. - Треба допомогти барону.
- Тебе ж уб'ють. - Спокійно.
Давайте, барон, прикриємо.
Там люди в кибитці.
Гей, стрибайте.
Чому вони не атакують?
А навіщо? Куди ми подінемося?
Піду подивлюся, хто ще живий.
Леді Дегерт. Нам потрібна допомога.
Тримайте його ноги.
- Ні. - Леді Дегерт. Підкорюйтеся.
- Жити набридло? - Ми всі помремо.
- Джулія. Знаєш, що з тобою зроблять? - Мені все одно.
Фултон. Вони на стіні.
Відбилися. Вони йдуть.
Дивіться. Це сигнал до відступу.
Напевно, цей наш приятель.
Агов, індіанці відступили.
Харкет, Луїс.
Готуйте воза.
- Звільніть оту кибитку. - Зараз.
Джонсон, сідлай коня.
- Ми їх відбили. - Яке там відбили. Справа в сигналі.
Може, поїдемо в форт, Фрідріх?
Схоже, вибору немає. Де Харкет і Марко?
нехай запрягають коней, що залишилися.
Марко, збирайте провізію.
І скажіть Фултону, нехай прийде до мене.
- Стояти. - Що це ви?
Відбери гвинтівку.
Сюди.
- А що з Шалако? - Неважливо. Забудь про нього.
сенатор, можете марно не працювати.
Схоже, можливостей у мене небагато.
Давайте це вантажити. Барон загризе вас, Фултон.
Так.
Речі в кибитку, містер.
Добре, ось сюди.
Фултон, ви де?
- Пане професоре Фрідріх? - Приберіть тіло Ханса і піднімайтеся.
Ні, барон. Це ви спускайтеся.
- Стріляй, Ірина. - Тільки спробуйте вистрілити.
Стріляй.
Спускайтеся.
Решта теж.
Марко?
Коли всі спустяться, піднімися наверх і принеси припаси.
Віднеси в візок.
- І заховай краще. - Так.
Джонсон. Допоможи Марко.
- Перевір, чи розряджені їхні рушниці. - Ви кидаєте нас на смерть, Фултон?
Кидаємо, а далі - як апачі вирішать. Кільце.
І ваше, барон.
Фамільний перстень. Ні.
Рушниці розряджені, патрони забрали.
Відмінно. Джонсон, за кучера в візок.
Ви двоє верхи. Марко, до кибитки.
Готово, Фултон. А як бути з водою?
Я їду з вами.
Джулія.
У кибитку.
О Боже.
Будете в Мексиці - може, побачимось.
- Підемо зарядимо рушниці. - Саме час.
ЗАРЯДИМО рушниці? Чим? - Сюди.
Шалако тут трохи приховав. У сіні.
Вибачте, сер. Ось вся вода.
Колодязь
Барон, там вершник.
Це Шалако.
індіанці тільки що пішли. Там був дим.
- Я бачив. - Ви з'явилися вчасно.
- Втрати є? - Зараз сам побачиш.
- Де інші? - Мертві.
Леді Дегерт поїхала з Фултоном.
- Викрали всіх коней. Крім вашого. - І як він?
Краще.
Готуй коней, ми йдемо.
Підемо пішки, без нічого.
Є надія?
Заздалегідь сказати важко.
Йти тільки по колії.
хто вибирає найнебезпечніший напрямок?
Сподіваюся, Чедо думає так само. У нас години дві в запасі.
Як встигнемо потрапити на плато. Там є вода, і ми зможемо їх стримати.
Хоча б на час.
Він має рацію, Фрідріх
Сюди, Рухас. Давайте сюди.
Ідіть по камені. Тримайтеся за валуни.
З дороги.
Досить. Час.
Тихо.
Виродок, їх всього шестеро.
А ці?
Тихо. Стояти.
- До темряви години дві. - Пішли.
Не шуміти.
Берете?
Моя черга.
Вибачте. Мені не спиться.
Сідайте.
Хочеться пити.
Притисніть до губ.
- Усередині вода? - Схоже на те.
Ви так багато всього знаєте.
Інакше не вижити.
Шалако. Дивне ім'я.
Це означає "викликає дощ". Індіанське.
Коли я потрапив сюди, пішов дощ.
Після довгої посухи.
А справжнє ім'я?
Мойсей Зеєв Карлем.
батько начитався Біблії. Шалако і то краще.
А де місіс Мойсей Зеєв Карлем?
Ви знаєте, що я неодружений.
Звідки мені знати?
У жінок на це чуття.
А у чоловіків - на вільних жінок.
Одна генеральша в Вашингтоні, проходячи повз стрій,
- пізнавала всіх неодружених генералів. - Яким чином?
ПО ступеню ЇХ зарозумілості.
Це підходить до Фрідріха.
Так, він зарозумілий.
Яка у нього буде дружина?
З його кола, щоб народжувати йому бравих солдатів.
А ви? Ви були одружені?
виживете без жінки?
Доводиться.
У цих краях легко знайти пару, щоб побути разом ...
- Я не хочу знати. - Ви ж запитали.
Все одно не хочу.
Звичайно, якщо є вибір ...
Ні.
Вам хочеться заволодіти мною.
- Це неможливо. - Можливо.
Тут можливо все.
Ні.
Чому? Фрідріх?
Ти не зрозумів. Справа не в ньому. А в мені.
Це все зіпсує.
Так швидко. Це божевілля.
Я і хотів швидко.
- Я вб'ю тебе. - Значить, помру щасливим.
Ми думали, все пропало.
Ти дав нам надію.
А якщо я скажу, що у мене її не було?
Адже це неправда, так?
На жаль, так. Але лише частково.
Іди назад, спробуй поспати.
Іноді мені шкода, що Я не Джулія.
Вона собі не відмовляє.
Вставай, вже розвиднілось.
Час.
Відпочинемо тут.
Он плато.
- Майже дійшли. - Ще ні.
Підемо по каньйону. Це години три.
Води у нас ні краплі.
- Там її багато. - А якщо вилізти тут?
- Неможливо. - Ми ж не цапи.
Вилізти не так складно.
- Правда, барон? - Я ж не сперечаюся.
Всього-на-всього констатую факт.
Ви розбираєтеся в преріях і в індіанцях,
а не в скелелазенні.
Це такий сучасний спорт.
Фрідріх піднімався на Юнгфрау.
Як сказав би Чарльз, це легше легкого.
Мотузки у нас є, наріжемо їх,
скоро будемо нагорі.
- Скільки займе підйом? - Залежить від самого слабкого.
мене чекати не прийдеться. Я лажу з дитинства.
Він, скоріше, про мене. Я залазив тільки на коня.
Так скільки?
Пару годин, з вантажем - побільше.
індіанці підуть по каньйону, вони не лазять.
Виграємо п'ять годин Шалако.
Чого ж ми чекаємо?
Гаразд. Беріть припаси, коней відпустимо.
Добре. Я перший. Сер Чарльз, будете замикаючим.
Чоловіки беруть вантаж. Дами ...
- Згодні, Карлем? - Ваше слово, барон.
Добре. Пішли.
- У чому справа? - Не знаю.
- Індіанці нагорі? - Не думаю.
Я скоро повернусь. Давай. До зустрічі.
- Карлем? 'ПОРЯДОК.
Обережно.
'Так
Давай, Боб.
Не смикатися. Тримаю.
Вниз не дивися. Тільки наверх.
- Тримаєш, Шалако? - Так.
Спокійно.
- Це їжа впала? - Ні, патрони, чорт забирай.
Індіанці. Нападають.
- Вони нагнали віз. - Їх справа. Піднімайтеся.
Ні. Ні. Не треба.
Ні. Візьміть.
Ні. Ні.
Тримайтеся? Давайте.
Давайте, вже майже все.
Вам це подобається?
Ще б. Ну ж бо...
Відразу багато не можна.
Обережніше.
- Ми нагорі? _ Так, нагорі.
Тільки патрони втратили.
- Назад не підемо - У нас є зброя, їжа ...
- І вода. - І час.
Карлем. Дивіться.
Часу мало.
- Вони не піднімуться до темряви. - І нападуть вночі.
Точно сказати важко.
- Виставимо варту. Так надійніше. - Так.
- Як звільнитеся ... - Давай, Дегерт, давай.
Пити захотів.
У них підйом займе більше нашого.
Прошу до столу, панове.
Сподіваюся, вино охолодили?
- Вони підуть по відкритому місцю. - Швидше за все.
Займемо позицію, будемо відстрілюватися.
Дегерт прикриє ззаду.
Вечеря, сер Чарльз.
Ні дякую.
Може, вона врятувалася?
Вона ніколи мене не любила.
Але я по-своєму ...
її дуже любив.
- Ну, дорога, пора спати. - Звичайно. У царський спокій?
Ні ні. Я зайняла царський спокій. А вам - президентський.
Прости, Генрі, що говорю іспанською. Мені так спокійніше.
На добраніч, синьйор. До завтра.
Прекрасна мова. Коли-небудь вивчу.
Генрі, що б не трапилося, нам було добре разом, правда?
Спасибі, Олено.
Перевірю Боба. Моя зміна. На добраніч.
Так, Шалако. Дивне ім'я. Що це означає?
Потім розповім, барон.
Дивись, Фрідріх. Як закохані в парку.
романтично, Ірина. Не в твоєму дусі.
Мені теж так здавалося.
Що ж, пора на варту.
Ірина,
навіть якщо ми повернемося до Європи,
забудь, будь ласка, про моє сватання.
- Чому? - Ні, дорога,
ТИ ніколи в ЖИТТІ не пробачиш мене за ЦЕ
дурна впертість.
Як можна ненавидіти людину за вірність собі?
Ти така добра.
Але я не зможу виправдатися перед собою.
- Боб? - Так, Шалако.
Йди сюди.
'Так
Все тихо, але вони знають, де ми.
- Що вони там роблять, Шалако? - Гадають, що робимо ми.
Їх ціла хмара.
Скільки разів ти це говорив?
Що?
"Давай трохи побудемо разом".
Адже це так звучить?
Так.
Ну ...
Вчора ти хотів мене.
Хочеш зараз?
Так.
Вони тут, Шалако.
Шалако. Це я, Фултон, не стріляйте.
По місцях. Всі.
Гаразд, Фултон, виходь.
Що тобі потрібно?
Дітися нікуди. У пустелі, без води.
Краще ви, ніж апачі.
А вам - зайвий стрілок.
- Як ти потрапив сюди? - йшов за індіанцями.
Фултон. Де Джулія?
Мертва. Всі мертві.
Проклятий вбивця.
Дегерт. Поверніться на місце.
Фултон, вставай туди.
- Щоб першим загинути? - Щоб бути на очах.
- Марко, дай йому патронів. - Шалако.
Припинити вогонь.
Вони йдуть. Шалако, вони йдуть, а бій тільки почався.
Це погано.
Піду подивлюся. Не висувайтеся.
Бачили, герцогине? Я підстрелив трьох.
- Молодець, Марко. - Згоден.
Сер Чарльз, я трьох ... трьох ... сер Чарльз ...
Фултон.
Олено, Ірино, принесіть води.
нарешті,
Я зробив добру справу.
- Що за чорт? - Двоє вбиті.
Марко, на місце Дегерта. Рухас, сюди. Так ...
НЕ стріляти.
Шалако, будемо воювати.
Ні.
Я помру щасливим, Шалако.
Шалако. Не вбивай Чедо.
Досить вже крові.
Досить.
Убий мене, Шалако.
Ти вбив мене.
- Полковник. Вони повернули коней. - Так.
Рухас, треба поховати мертвих.